Squatting je...
..obsazení prázdného domu.
Život...na prodej.
Packhaus Afrika, obsazený 30. dubna 2003
0T 301, obsazený 14. listopadu 1999
Je to o tom, mít kde žít.
Je to něco velmi prostého a základního.
Vrankrijk, obsazený 14. listopadu 1982
Jsme levicový dům a všichni jsme toho názoru,
že společnost, taková jaká je nyní - je špatná,
a je třeba, aby byla radikálně změněna.
VARPU - Squatterská informační hodinka (KSU) De Pijp
Především v Amsterdamu je nedostatek bydlení opravdu obrovský.
Na přidělení bytu pro sociálně slabé se musí čekat, myslím, deset let.
V Amsterdamu je nemožné najít levné bydlení.
Nemůžu si dovolit platit 600 euro za byt.
Jsem prostý člověk s prostým příjmem.
Nezbývá moc možností, jenom squatting.
Katja, OT 301: Squatting je o využití opuštěného prostoru
a organizování něčeho, kam mohou lidé, kteří si to jinak nemohou dovolit.
DAN, Afrika: Je tolik prázdných, nevyužitých objektů, které jenom hnijí.
Je to děsné plýtvání.
BERK, Afrika: Je to úzce spjatá sociální síť lidí, co mají málo peněz.
A kteří/ré se nestarají jenom o svou komunitu, v níž žijí,
ale také o ostatní lidi.
Všichni organizujeme rozdávání jídla. Pomáháme si.
Jsme skupina lidí,
co přemýšlejí o této společnosti.
A snažíme se žít svým vlastním způsobem, tak dobře, jak jen to dovedeme.
Aniž bychom ztratiliy samiy sebe ve standartních postupech
předepsaných touto společností.
Tady jsem sám schopný rozhodnout si, co chci dělat.
Protože nemusíš vydělávat na nájem,
máš čas organizovat společenské akce.
Nechápu, proč tohle nedělá víc lidí.
Martin KSU Ost: Squatting je tak speciální a tak sociálně-revoluční,
protože nepředkládáte svoje požadavky pouze veřejně na politické úrovni,
ale protože na sociální úrovni vlastně sám/sama řešíš svůj problém.
KEES X-Y Fond Solidarity: Problém vybuchne tehdy, když jsou tu prázdné budovy.
A lidi vidí: My nemáme kde bydlet, ale támhle stojí prázdný dům.
Jenom prolomíš zámky, nastěhuješ se a máš byt.
Jsem prázdný,
Obsaďte mě!
Na konci 60tých let se nějací lidé rozhodliy,
že ze squattingu udělají politickou věc.
Eric Duivenvoorden, Sociolog
V té době úřady nevěděly, jak reagovat.
Proběhlo několik zkušebních procesů.
Nejvyšší soud nakonec rozhodl, že squatting je legální.
Ve chvíli, kdy squatteři/rky dají do domu stůl, postel a židli,
dosáhnou domovní svobody.
Když se v 70tých letech zhroutil trh s nemovitostmi,
bylo tu tolik nevyužitých domů, že se do nich začaly stěhovat davy squatterů/ek.
Objevilo se rostoucí hnutí.
V Amsterdamu bylo až 10 000 squatterů/ek.
Obsazovaliy ty domy, které byly předmětem spekulace.
Byly prázdné, jenom proto, aby se na nich daly vydělat peníze.
A lidé, co tam bydleliy, dokonce i ti, co vlastniliy ten dům, si okamžitě uvědomiliy,
že je to morální problém.
Že si to člověk nemůže dovolit.
O několik let později, počátkem 80tých let,
squatteři/rky řekliy: Ne, my svoje domy neopustíme.
Celá ta hrozná myšlenka "Nenásilí" se na squatování nevztahuje.
Má to historické kořeny a praktické důvody.
Žádný sociální požadavek a žádné sociální právo nebylo
získáno pouhými jednáními.
Takže budete brániy vážně pouze při jednáních,
kdy máte možnost zatlačit na svůj požadavek..za starých časů ...násilným odporem.
Nebo dokonce schopností zaútočit...
Úřady nad tím ztratily absolutně kontrolu.
Stát lidi nutil k tomu, aby víc a víc bojovaliy v ulicích. A podobné věci.
Ale lidé uvnitř hnutí nabraliy tenhle směr.
Shiva & Walter, Vrankrijk: Byliy jsme schopni/é reagovat.
Věděliy jsme, že když se něco semele, okamžitě bude v ulicích 100 nebo 200 lidí.
To dodalo hnutí energii.
Když byl Alarm, 19 z nás opustilo barák, ozbrojeniy helmami a palicemi,
a ten dvacátý/á fungoval/a na telefonu.
Samiy jsme rozhodovaliy, jestli budeme házet kameny nebo ne.
A také jsme si vybíraliy určité okamžiky.
Ale myslím si, že ta spirála násilí byla přerušena z obou stran,
a že squatteři/rky A TAKÉ policie jsou s tou situací docela spokojení/é.
Stop policejnímu násilí.
Hodně lidí nemá rádo ten druh násilí, je to fakt, že hnutí
není silné v militantismu, ale jako široká struktura.
Ta dynamika, kdy stát posílá svoje složky do ulic,
a hnutí se považuje schopné konfrontovat se s nimi na té úrovni,
to je nejzávažnější důvod,
který má za následek zmenšování té široké struktury.
Infrastruktura, která vydržela od 80tých let,
je základem pro současné obsazování v Amsterdamu.
Je to soukromý průjezd, uvidíte ty přední dveře,
je to v prvním patře, tam je ten byt. Majitel je, nevím, jak se to vyslovuje, Hubertsus...
Zdědil tento dům a ještě další dva po svém otci.
Tenhle byt je prázdný.
Má obchod hned za rohem, takže počítejte s tím, že přijde za 10 minut..
Co s tím uděláme? Máme nějaký materál na barikády.
Víme to vlastně všichni/y. Máme roli pletiva a 2 stavební fošny.
Jo, to je to, co máme.
Squatting není problém, ale řešení.
Informační hodiny pro squatter/k/y jsou místa
kde mohou squatteři/rky hledat pomoc a informace.
Je to síť, která pokrývá celý Amsterdam.
Pracuji ve Squatterské informační hodince v Centru v Amsterdamu.
Johan G. Squatterská informační hodinka (KSU) Centrum
Lidi, co sem přijdou, se ptají na prázdné domy.
"Chci obsadit ten dům, jak to funguje?"
"Co dělat s právními věcmi?
"Jak to můžu obsadit?"
Nizozemí podepsalo Deklaraci lidských práv.
Jeden článek říká, že každý člověk má právo na bydlení.
Bydlení je právo.
Squatterská info hodinka je každou neděli.
Tak se snáz sejde víc lidí.
V ulicích je méně policajtů a tak.
V Amsterdamu probíhá během dne.
V některých jiných městech je organizují v noci.
Většinou to děláme otevřeně, protože to děsí míň lidí,
než když děláte nějaký kravál v noci.
Nejdřív musíte vědět, kdo je majitel/ka,
jak dlouho je dům prázdný, jestli existují nějaké plány pro ten dům.
Většinou už lidi vědí o tom domu hodně, pozorovaliy dění.
Ok, myslím, že bysme měliy jít. Už jsme čekaliy dost dlouho.
KSU zná pár lidí, co prolamují dveře. Říká se jim 'Brekers'.
Můžete je požádat, aby pro vás dveře otevřeliy.
Je důležité prolomit dveře rychle, protože v právním kontextu
je prolomení dveří ničením majetku.
V případě, že se policie dostaví během prolamování zámku,
skupina kolem "Brekera/ky" brání zatčení.
Díky úspěchu hnutí, poskytl dobytý prostor nové možnosti.
Věci, které byly předtím nemožné.
Squatting se stal hnutím,
v němž můžete realizovat své ambice.
Kde můžete experimentovat,
Zkoušet věci nebo budovat komunitu.
Je to druh alternativní společnosti.
Je to samozřejmě antikapitalistické, protože je to systém
který nejenže přežije bez peněz. Ale je také řekněme mimo trh.
Říkám tomu "společná ekonomika".
Protože lidé dávají výsledky své práce do společného fondu.
A cokoli je uvnitř tohoto společného fondu, je dostupné všem, kdo přispívají.
Kontexty produkce squatterů/ek
většinou zahrnují udržování budovy,
lidé jeden pro druhého/ou pracují zadarmo.
Když nemůžeš prodat svou práci, nemůžeš prodat ani práci druhých.
Především proto, že nemůžeš lidi nutit pracovat. A všechno se dělá dobrovolně.
Sakra.
Už je to otevřené.
Jdeme dovnitř, dáme tam matraci, židli a stůl
vyměníme zámek a zavoláme policii.
Tohle je první zámek, který máte, když squatujete.
Aby nikdo nevykopl dveře.
Zavřete dveře! Zavřete dveře!
- Dobrý den, jsem majitel této nemovitosti. - Oh, dobrý den.
- Co se tu děje?
- Nojo, sousedi/ky říkaliy, že ten dům je prázdný už rok a půl.
- Můžete zůstat, ale myslím, že do tří týdnů vás vykopnou.
Protože to tu budeme opravovat. - Ok.
- Máte příslušná povolení?
- Jo, jo. V půlce ledna začneme s opravou.
My totiž ani nepotřebujeme povolení, protože to je můj dům.
Takže já to samozřejmě nebudu akceptovat. Ještě pořád chcete zůstat?
- Jo, teď jsme slyšeliy vaše stanovisko, ale ještě jsou tu další věci, o nichž chceme mluvit.
Takže teď tady zůstaneme.
A samozřejmě jsme se poptaliy, neobsadíme dům jen tak.
Policie má přijet, aby potvrdila, že dům je prázdný.
- Ale o co vám vlastně jde? Chcete tady bydlet?
- Samozřejmě, že ne my všichni.
- Ale já vám nerozumím. Je to můj dům. Platím daně a všechny ty hovadiny!
- Nechal jste ho prázdný příliš dlouho.
- Kdo to říká? Vy nebo já?
- Jestliže byl prázdný déle než rok, pak to říká zákon.
- To je pravda?
- Jo.
- Takže vaše aktivity jsou dokonce chráněny zákonem?
Jak to funguje? Kdo zavolal policii?
- To my. Něco jako: "Ahoj, obsadiliy jsme dům.'
Děláme to tak třikrát týdně.
Když přijede policie, jdou dovnitř ověřit, že je dům prázdný.
Otevřete dveře.
Kdo je to?
Dveře jsou zajištěné.
Známe policii v naší oblasti.
Když vidí, že jsou tam lidi z KSU, jdou na to zvolna.
Fungujeme jako prostředníci mezi squattery/kami a policií.
Řekneme jim, kdo je majitel a jak dlouho byl dům prázdný.
Prázdnější to ani nemůže být.
Chceme, aby policie přišla, když je tam hodně lidí.
Vědí, že squatteři/rky znají svá práva.
A vědí také, že je nemohou vykopnout tak snadno.
Jeden může dovnitř, už tam někdo je.
Policie se vždycky snaží jít dovnitř ve větším počtu.
Často se stává, že policie nespolupracuje,
I přesto, že jsme o domu shromáždiliy informace.
Víme, že je prázdný nejméně rok,
ale oniy nás obviní z překročení zákona.
V takových nečekaných chvílích zavoláme na poplach,
abychom se vyhnuliy zatčením.
Seznam pro Alarm (Poplach) je prostředek k co nejrychlejšímu shromáždění lidí.
Jde o to, udělat jeden telefonát, který se rozšíří
jako hvězda a dostane se k co největšímu množství lidí.
A pak proběhne diskuze s lidmi z KSU
a policií.
- Majitel říká, že tu chce stavět byty,
ale jde o památku, takže potřebuje mít povolení.
- Zatímco se tím on zabývá, chtěliy bychom tu bydlet.
- Jo. Tomu rozumím.
Ale jestli s tím bude souhlasit soudce, to se teprve uvidí.
Pokud v domě ještě někdo bydlí, pak máš problém.
Je to článek 138, porušení domovní svobody.
Druhým důležitým článkem je článek 429, jestliže dům nebyl prázdný déle než rok.
jestliže ho obsadíte v tomto období, je to nelegální a mohou vás obvinit.
- Když koukám na všechen ten stavební materiál,
budu muset nahlásit, že není prázdný, ale že se užívá.
Že tu probíhají stavební práce.
- Je to pár hromad dřeva, které se tu povalují.
V principu je ta budova nevyužita.
- Vypadá to, ajko by už majitel stavěl.
- Vždyť ještě ani nemá stavební povolení.
- On tvrdí něco jiného, takže to bude předmětem řízení
mezi vašimi právníky.
V tom se já nebudu angažovat.
Doporučím oznámení porušení domovní svobody.
Děkuji.
Tak dobře.
Dobré ráno.
Většinou napíšou prohlášení a odejdou.
Nashle.
A je to na majiteli/ce, aby prokázal/a, že s domem má nějaký záměr.
Předtím, než vás vykopnou. A to se většinou dostane k soudu.
Oficiální postup, jak vystěhovat squatter/k/y
spočívá v tom, že majitel/ka nejdřív pošle dopis, kde říká, že chce, abyste se vystěhovaliy.
Aby mohl/a prokázat, že už se o vystěhování pokusil/a bez nutnosti soudu.
Musí být u soudu schopen/a, že s domem něco zamýšlí.
Většinou nestačí, když má stavební povolení.
Musí mít také smlouvu se stavební společností.
Jo, hrozí nám vystěhování,
a chtěliy jsme zůstat co nejdéle.
Před několika dny jsme prohráliy soud.
V tuto chvíli jsou tu 4 lidé.
A situace zůstane stejná,
dokud nepřijdou a nevystěhují nás silou.
Vasiliki, Squatterka: Právě jsme vystěhovávániy a zítra ráno musíme
být pryč, jinak na nás pošlou robokopy.
Máme na to jenom asi 4 nebo 5 hodin.
Takže se jenom snažím najít místo, kam bych mohla dát svoje krámy.
Vystěhování Berlage Blocks 14. prosince 2004
Policejní mluvčí: Když soudce rozhodne o vystěhování,
pak musíme to rozhodnutí vykonat.
Bývalé sociální bydlení - na prodej.
Ve chvíli, kdy se rozhodne o vystěhování, je to docela dost práce.
Sousedka: Vím přesně, jak to je. My se taky musíme přizpůsobit
a platit nájem.
Oniy neplatí nájem, ale mají stejný prostor jako my.
To není fér.
Nemám problém se studenty/kami, ale tam jsou feťáci a přicházejí další.
Přítelkyně mého syna musí odejít.
Tyto byty jsou pěkné. Proč musejí odejít?
Samozřejmě, byty mají být renovovány.
Ale co za to?
Jaký to má užitek?
Drahé bydlení?
Studenti/ky na to nemají.
Neměliy byste zapomínat, že squatteři/rky vědí,
že žijí ve squatech.
Nežijí tam legálně a kdykoli mohou být vystěhovániy.
Protože nechceme žádné komplikace, ohlašujeme vystěhování
den předem.
Mohou se porozhlédnout po jiném místě, anebo alespoň vědí,
že když zůstanou, budou zatčeniy.
Jděte na policejní stanici!
Já nechci! Nic špatného jsem neudělala!
Nechci tam jít!
Naše věci jsou pořád vevnitř.
Protože jsme ohlášení dostaliy včera večer.
Přišel jsem z práce a zjistil,
že za šest hodin bude moje místo vystěhováno.
Samozřejmě. Policie se chce vyhnout odporu.
Je nás 500 lidí ve třech obsazených budovách.
Kdybychom to věděliy týden předem,
vypadalo by tohle vystěhování jinak.
Jedna doecal milá policajtka mi dokonce slíbila,
že dostanu své věci zpátky a ten/ta druhý/á řekl/a: Ne, ne! Vypadněte!
Oni nechápou, o co jde?
Nežádáme toho moc, jenom chceme něco z našich věcí.
Vraťte se do vaší země.
Protože jde o 172 bytů, potřebujeme vědět,
ve kterých už naši kolegové/yně byliy.
Když vidíme na okně tuhle značku, víme,
že to místo je zabezpečené.
Tenhle den, o vánocích, to není lidské. To je exodus.
Squatting se stal obtížnějším, protože zákony přitvrdily.
Na začátku nebyl squatting v Nizozemí nelegální.
Což byl stálý trn v patě úřednictva.
Vždycky se ho snažiliy kriminalizovat.
Ale holandští politikové/čky mají pořád na mysli to,
že squatting kriminalizovat nemůžou.
Dokud je tu tak obrovský nedostatek prostorů pro bydlení,
nemůžou squatting kriminalizovat.
Milujem to.
Není to poprvé a pravděpodobně ani naposled.